Să nu îndrăzneşti să numeşti asta o scurtă plimbare.
Mergem de 3 kilometri în marş forţat.
Bine, când ajungem la tabăra
îţi fac un masaj.
Hei, cum de eşti atât de drăguţ?
De când suntem căsătoriţi de întrebi aşa ceva?
Ce caută cineva în cortul nostru?
Cine este?
Nu ştiu.
Stai puţin. Este cumva o...
Nu, nu este o fantomă. Este reală.
Este o fetiţă.
Nu arată cam...
Da. Ceva nu este în regulă.
Nu mai exista nici o tabără prin zonă.
Oh, am speriat-o.
Nu, stai!
Stai puţin!
Stai!
Nu vrem să-ţi facem rău!
Vrem să te ajutăm!
Stai! Nu...
E-n regulă. Linişteşte-te, ok?
Lasă-mă să mă uit la piciorul tău. Sunt paramedic.
Te pot ajuta.
Lasă-mă doar să mă uit la piciorul tău, bine?
Nu e nimic grav.
Trebuie doar dezinfectat şi pansat.
Hei, uh, spune-ne cum te cheamă.
Cred că eşti destul de speriată, nu-i aşa?
Să fi singură aici, în pădure...
Ştii ceva, hai să facem un târg.
Vii cu noi înapoi la tabără, ok?
Să te încălzeşti puţin, să mănânci ceva.
Şi împart asta cu tine.
Ok. O poţi lua tu pe toată.
E ok.
N-a fost deloc adâncă.
Ar trebui să se vindece repede.
Ştii, chiar vrem să te ajutăm.
Dar mai întâi, trebuie să ne spui câteva lucruri, cum ar fi...
Cum te cheamă?
Unde sunt părinţii tăi?
Te-ai rătăcit?
Poate putem obţine ceva informaţii de la serviciile sociale, în oraş...
Becca.
- Numele tău e Becca? - Da.
Ok.
Becca, deci...
Ce cauţi aici?
Te ascunzi de ceva?
Am fugit.
De ce ai fugit?
De părinţii tăi?
Nu am părinţi.
Sunt morţi.
Locuieşti într-un orfelinat?
De cât timp eşti aici?
Nu ştiu. De 2 sau 3 săptămâni.
Trebuie să aflăm despre ce orfelinat este vorba,
ca să-i putem anunţa că eşti bine.
Nu.
Vă rog. Nu vreau să mă întorc acolo.
O să avem grijă de tine.
Dar trebuie să anunţăm Poliţia că te-am găsit.
Nu mă faceţi să mă întorc acolo.
Vă implor.
Ştii, nu avem semnal la telefon.
Şi dacă încercăm să mergem la maşină, s-ar întunecă înainte să ajungem, aşa că...
Ok.
O să stai aici cu noi.
O să avem grijă de tine.
Nu te voi lăsa să mă părăseşti.
Ce se întâmplă?
Ce mi se întâmplă?
Hei, uită-te la mine. Nu e nimic aici.
Eşti bine.
Este a mea.
MESAJE DE DINCOLO Sezonul 3 Episodul 9
Becca, ştiu că nu te simţi în siguranţă,
dar crede-mă, chiar eşti.
Ar trebui să dormi.
Nu pot.
Atunci hai să vorbim.
Chiar trebuie?
Ştiu că o să sune ciudat...
Dar, ai pierdut un prieten sau un membru al familiei de curând?
De ce întrebi?
Încerc să înţeleg de ce eşti aici.
Mi-au făcut rău. Am plecat.
Nu mă mai întorc.
Ok.
Dar de ce în pădurile astea?
Cum te-ai descurcat aici, singură, de atâta timp?
Sunt obosită.
Mă duc să mă culc.
Stai puţin. Um, poţi să rămâi cu mine puţin, până adorm?
Bineînţeles.
Nu ştiam că ştii să te descurci atât de bine cu adolescenţii cu probleme.
Mă ajută faptul că am fost şi eu cândva aşa.
Tu? Fii serioasă!
Da. Ştii cum e la vârsta asta.
Eşti mereu supărat pe părinţi pentru că nu te înţeleg.
Pe lângă asta, adăugă câteva spirite şi amesteca...
Crezi că asta i s-a întâmplat Beccăi?
Sau poate a fost abuzată.
Nu ştiu.
Ce a zis fantoma despre ea?
A spus doar "este a mea".
Ar putea fi un prieten, sau frate care a fost şi el abuzat.
Se poate.
Păi, vom afla când o să ştim de unde vine.
Dar dacă o ducem înapoi, spre lucrul de care fuge?
Nu prea avem ce face.
Iubito.
Trezeşte-te.
Becca a fugit.
Cum?
Am uitat asta în rucsac.
Probabil că l-a găsit în cort.
Ok. Unde s-ar fi putut duce?
Nu ştiu. Dar are de gând să stea acolo,
pentru că a luat aproape toată mâncarea.
Oh, nu.
Ce este?
Cheile de la maşină.
Ce?
Becca!
Fereşte-te. Ar putea prinde tracţiune.
Becca!
Becca, opreşte-te!
Încerc pe partea cealaltă.
Nu poţi pleca. Am nevoie de tine!
Nu te las să pleci!
Pleacă!
Las-o în pace!
Coboară din maşină, chiar acum!
Coboară din maşină.
Ai fi putut să te omori.
Ce-a fost în mintea ta?
L-ai văzut şi tu.
Poţi vedea fantome.
Mergem mai târziu în oraş să-ţi găsim nişte haine care să ţi se potrivească.
Deci nu o să suni la poliţie sau altcineva?
O să sun la un moment dat, dar dacă ai nevoie de timp, deocamdată...
Ai nevoie de ajutor?
Ştiu să folosesc o perie.
Când bunica mi-a spus prima dată că poate vedea spirite,
ar fi trebuit să zic "mulţumesc lui Dumnezeu..."
ştii tu, că mai este cineva ca mine.
Tot ce puteam să zic era "ce e în neregulă cu bunica mea?"
S-ar putea să trebuiască să te obişnuieşti cu asta.
Spui că oamenii te-au rănit.
Prin cuvinte?
Da, în general.
Cine?
Părinţii mei adoptivi.
Ce s-a întâmplat cu părinţii tăi naturali?
Au murit într-un accident de maşină.
Câţi ani aveai când s-a întâmplat asta?
Cred că 5 sau 6 ani.
Câţi ani aveai când ai început să vezi spirite?
Nu-mi amintesc să fi fost vreo vreme în care să nu le fi văzut.
Ce le-ai spus părinţilor tăi după ce au murit?
După ce au murit?
Nu i-am văzut niciodată.
Părinţii tăi nu au murit, nu-i aşa?
Şi nu ai părinţi adoptivi.
Ai inventat toate astea.
Poţi să-mi spui adevărul.
Dacă îmi spui, te pot ajuta.
Iar dacă nu-mi spui, atunci te vei întoarce acasă şi nimic nu va fi...
Ei cred că sunt bolnavă.
M-au dus la doctori, m-au forţat să iau pastile.
Ok. Atunci, trebuie să-i facem să înţeleagă.
Nu o să reuşim.
Nu poţi trăi în pădure pentru totdeauna şi nici nu trebuie.
Ştii cum să faci fantomele să dispară?
Ştiu ceva mai bun.
Da mamă. Sunt bine. Promit.
- Eşti rănită grav? - Nu ştiu. Doar câteva tăieturi,
dar el este paramedic şi spune că nu e nimic grav. Deci...
- Nu ar fi trebuit să fugi. -,Da, ştiu.
Îmi pare rău.
Vor ajunge aici mâine seară.
Locuiesc într-un orăşel de lângă St. Louis.
Ce facem acum?
Au vorbit cu poliţia din Grandview,
care din fericire au spus lucruri bune despre noi,
deci va sta cu noi până ajung ei aici.
Cum de a ajuns atât de departe de casă?
E fată deşteaptă.
A mers cu autobuzul 5 sau 6 state şi apoi a coborât aici, în Grandview.
Ok. Ce zici de asta...
O altă persoană care vede fantome alege să vină în Grandview.
De ce se tot întâmpla asta?
Nu ştiu, dar n-am timp să mă gândesc la asta.
Corect, ai o fantomă de trecut dincolo.
Nu. Ea are.
Am 24 de ore să o învăţ pe fata asta tot ceea ce ştiu.
A intrat în contact cu tine înainte să pleci de acasă?
Nu, l-am întâlnit în pădure.
Trebuie să ţii minte că spiritele sunt mai speriate şi mai confuze decât tine.
Sunt blocate aici, din diferite motive, şi de multe ori nu ştiu de ce.
După ce îţi dai seama că le ţine aici,
le poţi ajuta, poţi să ai grijă de ele.
Şi ele pot trece dincolo.
Dincolo?
Da. În lumină.
De unde ştii că e un loc mai bun?
Ai fost vreodată acolo?
Nu, dar am simţit-o.
E pace acolo, şi să le dau asta... nimic nu poate fi mai bun.
Bună. Tu trebuie să fii Becca.
Eu sunt Delia.
E ok iubito. Nu muşc.
Am auzit că eşti o fată foarte specială.
Ştii ce? Găseşti nişte rochii foarte frumoase acolo.
Ce-ar fi să te duci să te uiţi la ele.
Melinda, ştii că eu cred că faci nişte lucruri minunate.
Am văzut cum ai schimbat vieţile oamenilor de atâtea ori.
- Dar asta... - Ce este?
Chiar crezi că o ajuţi,
Învăţând-o să fie ca tine?
Delia, nu fuge numai de părinţii ei.
Fuge şi de fantome.
Nu o poţi învăţa să nu-i fie frică?
Nu o pot împiedica să le vadă.
Ceea ce înseamnă că nu le pot împiedica să se ducă la ea cu problemele lor.
Ai încercat vreodată să mergi cu o grămadă de morţi după tine?
Nu este distractiv.
Dar nu ai zis că şi mama ta are talentul ăsta, şi trăieşte cu el?
Crede-mă, ăsta nu e un bun exemplu.
Melinda?
Da. Vin imediat.
Uite ce e, eu am avut-o pe bunica mea, ok?
Becca nu are pe nimeni, decât nişte părinţi care n-o înţeleg.
Trebuie să o învăţ să-i treacă dincolo.
Nu pot lăsa să i se întâmple, ce i s-a întâmplat lui Gabriel.
Să fie internată, sedată.
Becca!
Îmi pare rău, ok?
Ştiu că-ţi este greu.
Nu trebuie să-ţi ceri scuze.
Ar trebui să mă fi obişnuit să le văd.
Trebuie să nu mai fugi de ele,
altfel, te vor găsi mereu.
Crezi că eu nu ştiu asta?
De-asta trebuie să le înfrunţi, ok?
Trebuie doar să afli de ce au nevoie.
Şi se vor opri.
Ok. O să încerc.
Să începem cu numele lui.
Ţi-a spus cum îl cheamă?
Cred că-l cheamă Daniel.
Ţi-a spus cum a murit?
Um, cred că într-un accident.
Spunea că sunt cadavre în jurul lui.
Era foc acolo? Pentru că arată ca şi când a fost ars.
Sincer, încerc să nu mă uit.
Mi-a vorbit şi despre asta.
Ok. Văd puţină asemănare, dar ca ea să fie copia ta în miniatură,
ar fi trebuit să aibă părul mult mai altfel.
El este prietenul meu, Rick Payne.
Este profesor. De asemenea este...
Oh Dumnezeule! Ochii ăştia!
Uită-te la ochii ăştia care spun "să nu încerci să mă minţi,
pentru că pot să văd prin tine". Uite!
- Puţin ciudat? - Da.
Ce asemănare ciudată.
Ok. Fantoma.
Este un băiat, de vârsta Beccăi. Numele lui este Daniel.
A avut loc un accident în pădure.
Erau multe cadavre împrejur, ceea ce mă duce cu gândul la...
Accidentul de avion, de anul trecut.
Da, probabil s-a rătăcit de restul pasagerilor.
Da. Pădurea nu se afla departe de locul prăbuşirii.
Asta ar explica prezenţa cadavrelor.
Şi arsurile de pe faţa lui.
Ok. O să verific listele decedaţilor.
Să văd dacă numele lui apare.
Dar ce e cu vocile acelea?
Ce voci?
Din subsolul tău.
Nu le-ai auzit?
Nu, nu chiar.
Stai puţin. Tu poţi să auzi voci pe care Melinda nu poate?
Asta o face mai puternică decât tine.
Nu. Aşa se întâmplă.
La început percepi totul.
Voci, energia spiritelor, totul.
Apoi, înveţi să te obişnuieşti în aşa fel încât să poţi să trăieşti normal.
Ce aude ea, probabil provine din tunele.
Mai ai gaura aia uriaşă din peretele de la subsol?
Ce tunele?
Oh, nu vrei să ştii despre tunele.
De ce? Ce e acolo?
Ce e acolo? Mai bine zis cine e acolo.
Mai exact, cine nu este acolo.
Numărul de suflete captive...
Ok. Ştii ce?
Ar fi mai bine să se concentreze la fantomă care o bântuie, nu crezi?
Da, ok. Da. Aşa e.
Ce trebuie să fac eu?
Să verifici listele cu victimele.
Ok.
Noi două trebuie să facem o călătorie.
Haide. Hai să-l găsim pe Daniel.
De ce?
Pentru că probabil aici a murit, în apropiere.
Îl va ajuta să-şi amintească ce s-a întâmplat.
Dar de ce să-l căutăm?
Adică, nu m-a mai deranjat de câteva ore. Poate a terminat.
Nu, nu termină, până nu trece dincolo...
Până nu-l ajutăm să treacă dincolo.
De câte ori ţi-am spus
că nu-mi place să fiu lăsat în urmă?
Becca, vorbeşte cu el.
Află de ce are nevoie.
Te rog, nu pleca.
Întreabă-l ce-l ţine aici.
De ce nu mă laşi în pace?
M-au lăsat aici.
Fără să-mi spună un cuvânt!
M-au pedepsit?
Ce ar trebui să cred?
Cine? Daniel, cine te-a lăsat aici?
Ea cine este?
Nu-mi place de ea.
Becca, află ce-l ţine aici.
Nu mă interesează.
Îl urăsc! Vreau să dispară!
Ard...
Hei, ce vezi?
Daniel, vorbeşte cu mine, bine?
Vreau să te ajut. Şi ea vrea să te ajute!
Ea nu vrea să mă ajute!
De ce aş ajuta-o?
Atunci, măcar nu-i mai face rău, ok?
Las-o în pace.
Hei.
Ce s-a întâmplat?
Ardeam!
A fost groaznic.
Ştiu cât de greu îţi e, ok?
Dar uită-te la mine.
Sunt chiar aici. Suntem bine.
Ţi-a făcut asta cu un motiv. Ok?
Încerca să-ţi spună ce s-a întâmplat cu el,
şi ştiind asta, îl poţi ajuta să treacă dincolo.
Nu-mi pasă.
Ba da, îţi pasă.
Vrei să îl ajuţi şi să te ajuţi şi pe tine.
Nu-mi pasă de Daniel sau de ceilalţi!
Nu poţi să renunţi.
Ba da, pot!
Am terminat.
Nu voi mai face niciodată asta.
Tot nu ţi-e foame?
Ştii, părinţii tăi vor ajunge aici mâine,
aşa că nu mai avem mult timp.
Ţi-a mai făcut vreodată vreo fantomă aşa ceva?
Am mai văzut lucruri ciudate.
Dar nici una n-a încercat să-mi facă rău.
Ştiu cât de neplăcut este.
Dar viziunea, este...
uneori, singurul mod în care îţi pot spune că au nevoie de ajutorul tău.
Dar de ce l-aş ajuta pe Daniel, când el nu vrea decât să mă sperie?
Uite... ştiu că nu e drept.
Majoritatea copiilor nu trebuie să se confrunte cu moartea decât târziu.
Dar noi două?
Vieţile noastre sunt diferite.
Vrei să-ţi dau un motiv pentru care ar trebui să-l ajuţi pe Daniel?
Unul e că dacă nu o faci, nu te va lăsa niciodată în pace.
Dar motivul real este pentru că poţi să o faci.
Ok.
Dar cum?
Viziunea.
Spune-mi tot ce ai văzut.
Erau cadavre pe pământ.
Sunt chiar aici.
Ardeam.
Vrei să spui că Daniel ardea.
La început, pielea îl durea îngrozitor.
Apoi, nu mai simţea nimic.
Ardeau metale.
Şi cauciucuri.
Peste tot erau maşini.
Arătau ca staniolul mototolit.
Una dintre ele era în flăcări.
Cred că aceea era maşina lui Daniel.
Poţi vedea numărul de înmatriculare?
Văd litere. M-I-Y...
Numărul 8.
Hei...
Becca.
Nu. Te-ai descurcat minunat.
Ştii ceva? Hai să plecăm de aici.
Ce zici?
Să mergem...
să petrecem ceva timp printre persoane în viaţă.
Pot să stau puţin singură?
Sigur.
Hei, Melinda?
Ţi-a fost vreodată frică?
Nu mi-a fost niciodată uşor.
Dar am avut pe cineva alături, care... m-a făcut să mă simt curajoasă.
Sper să pot face şi eu asta pentru tine.
Bună.
Cum a mers prezentarea casei pentru licitaţie?
Oh, le-au plăcut prăjiturile, dar nu şi casa.
Am adus resturi.
Mulţumesc că mi-ai ţinut locul.
Unde este Becca?
Acasă, se odihneşte.
Jim e acolo.
Cum se descurcă?
Am făcut ceva progrese.
Cred că ştiu cine este băiatul din pădure.
Îşi caută părinţii.
Două maşini s-au ciocnit frontal, cauzând o busculadă.
Au murit 5 peroane, inclusiv o familie.
Becca le-a văzut numărul de înmatriculare, într-o viziune.
Mamă, tatăl şi un băieţel de 13 ani pe nume Daniel Asher.
Groaznic.
Daniel a murit la locul accidentului.
Părinţii lui au murit mai târziu, la spital.
Poate că au văzut lumină şi au trecut dincolo.
Iar el aşteaptă acolo, de atunci?
Crede că ei sunt în viaţă?
Nu sunt sigură.
Dar trebuie să afle că ei au plecat, iar el trebuie să meargă după ei.
Cu puţin noroc, Becca va putea să-l convingă de asta.
I-ar ajuta pe amândoi.
Ştii ce? Trebuie să plec.
Bună.
Te-ai întors!
Minunat.
Um, vino să-i cunoşti pe părinţii mei.
Le-am povestit cum m-ai ajutat.
Recunosc că m-am prefăcut că văd spirite,
cum făceai şi tu când erai mică, pentru a căpăta atenţie.
Melinda. Sunt Joan Cahill, mamă Beccăi.
Nici nu ştiu ce să spun.
Sincer, nici eu.
Iubito, familia Cahill a reuşit să prindă un avion mai devreme.
Um, el este Tony.
Tony, ea este soţia mea, Melinda.
Mulţumesc că ne-ai salvat fiica... familia întreagă, de fapt.
Păi, nu ştiu dacă chiar am ajutat.
Ai ajutat.
Nu ştiu cum de ai reuşit să o înţelegi.
Dar lucrurile pe care şi le imagina ea... Noi n-am ştiut ce să facem.
Sincer, simţeam că am pierdut-o cu mult înainte să fugă de acasă.
Dar... acum eşti bine. Nu-i aşa iubito?
Totul o să fie bine acum.
Da. O să fie bine de acum.
Îţi mulţumesc că nu le-ai spus.
Deci, ce o să faci acum?
De câte ori o să vezi un spirit, îl vei ignora?
Ai mai încercat asta.
- Da, dar acum îmi va fi mai uşor. - Cum?
Pentru că ştiu că nu e vina mea.
Înainte, credeam că am ceva rău în interior.
Că eu îi făceam să vine la mine şi nu se duceau la alţii.
Vin la tine pentru că tu poţi să-i vezi.
Şi pentru că au nevoie de ajutorul tău.
Asta eşti tu.
Asta suntem amândouă.
Nu.
Eu nu sunt suficient de curajoasă.
Eşti bine scumpo?
Nu auzi nimic din ce spun, nu-i aşa?
Aş putea să dorm 100 de ani, ştii?
Să încercăm să luăm un avion mai târziu mâine?
Nu. Hai să mergem acasă.
Mulţumesc lui Dumnezeu că putem arunca astea acum.
Cum am putut să facem asta? Să o forţăm să ia pastile?
Joan, aşteaptă...
Nu avea halucinaţii.
Nu a văzut niciodată nimic.
Ştiu. Sper că s-a terminat, dar pentru orice eventualitate...
Nu e vorba doar de Becca.
E vorba şi de acel băieţel care îşi aşteaptă părinţii în pădure.
Da, dar Becca ştie acum de lumină.
Poate că-l va ajuta.
Iar el ştie de tine.
Poate veni la tine.
Dar ce se va întâmpla cu următoarea fantomă care o va urmări?
Şi următoarea?
Iubito, nimeni n-o putea ajuta mai mult decât ai făcut-o tu.
Mda.
Gândul ăsta mă omoară.
Nu. Pleacă de lângă ei.
Aş da orice ca să pot să fiu iar cu părinţii mei.
Oh! Nu, nu. De ce nu mă laşi în pace?
Pentru că apoi aş rămâne singur.
Ţie ţi-ar fi plăcut dacă te lăsam singură în pădurea aia întunecată?
Te-am implorat să o faci.
Dar nu asta vroiai de fapt.
De ce nu poţi fi prietena mea?
Pentru că eşti mort!
Şi tu ai fi moartă acum, dacă nu te-aş fi ajutat să găseşti mâncare şi apă.
Am avut grijă de tine.
În fiecare noapte, am fost lângă tine, şi tu ai ştiut asta.
Ok. Bine. Ai vegheat asupra mea. Mulţumesc.
Acum te rog, pleacă.
Încă veghez asupra ta.
Ce vrei să spui?
Cineva ştie de tine şi de prietena ta. Doamna aceea.
- M-a găsit, şi te va găsi şi pe tine. - Cine?
Nu ştiu sigur.
A vrut să merg cu el, dar eu nu am vrut.
A spus că ştie unde-mi sunt ţinuţi părinţii.
Nu înţeleg.
Melinda ştie lucruri. Ar trebui să te duci la ea.
Nu. Vrea să mă trimită departe şi să nu-mi mai văd niciodată părinţii.
Becca...
Te rog.
Trebuie să mă ajuţi. Numai tu poţi auzi vocile.
Ce-ar fi să mă laşi pe mine să termin aici?
Du-te sus.
Ce ciudat.
- Bună. - Ne pare rău să vă deranjăm.
Becca este aici?
Te rog spune-ne că e aici.
Nu, nu este.
Oh, Dumnezeule.
Când aţi văzut-o ultima dată?
Um, eram obosiţi. Am adormit.
Probabil acum 3 ore.
Am sunat deja la poliţie.
M-am trezit îngheţând.
Mereu simţeam frig chiar înainte să o aud ţipând.
Becca are coşmaruri noaptea.
De data asta n-a mai strigat. A dispărut pur şi simplu.
A zis ceva? A vorbit cu cineva?
Am auzit-o şoptind ceva.
S-a dus în baie.
Face asta uneori, când vrea să se ascundă de noi.
Da, dar a spus ceva?
Mi-am afundat capul în pernă. Nu am suportat s-o mai aud.
Ok. Probabil că vorbea cu Daniel.
Dacă a plecat cu el, înseamnă că încearcă să-l treacă dincolo.
Poftim? Să-l treacă dincolo?
Du-i la poliţie, bine?
- Mă duc în pădure. - Bine.
Scuzaţi-mă. Ce naibi se întâmplă?
Ştiţi ce? Îmi pare rău că trebuie să vă spun asta aşa,
dar faţa voastră a încercat să vă spună de ani de zile.
Aţi încercat cu pastile. Aţi încercat cu doctori.
Singurul lucru pe care nu l-aţi încercat a fost să credeţi în ea.
Faţa voastră vede fantome, ok?
Şi ştiu asta pentru că şi eu le văd.
Uite, trebuie să înţelegeţi că soţia mea şi-a trăit toată viaţa
ascultând cum toţi îi spuneau că e nebună.
Şi poate că în secunda asta, şi voi credeţi acelaşi lucru.
Dar vă spun că e singura voastră şansă de a vă recupera fata.
Auzi şi tu, nu-i aşa?
Aici a zis Melinda că sunt spiritele captive.
Pare că suferă.
De-asta trebuie să ne grăbim.
Alo?
Sunt agentul de pază.
S-a activat alarma de la sediul dumneavoastră.
Vreţi să trimitem un echipaj de poliţie?
Tunelele.
Îmi cer scuze doamnă, nu v-am auzit.
Vreţi să trimitem un echipaj de poliţie?
Nu, nu, nu. Este soţul meu.
Uneori uita cum funcţionează alarma.
Îmi pare foarte rău. Vă mulţumesc.
Ce? Ce?
- Ce e? - Bună.
În piaţă, în după amiaza asta, când i-ai spus Beccăi de tunele.
Nu i-ai spus că poate intra în ele pe la subsol?
Oh, Doamne. Ştii, chiar am crezut că urmează să aud un
"îmi pare rău că te-am trezit, profesorule", amestecat pe undeva.
Are probleme, ok?
A fugit de lângă părinţii ei, după ce au auzit-o vorbind cu cineva.
Cu fantomă, Daniel?
Nu, "room service".
Păi, ştim că ne-a auzit vorbind despre gaură din perete, din subsolul tău.
Dar de ce s-ar fi dus în tunele?
Pentru că i-ai spus că sunt spirite captive acolo.
Poate că ei cred că acolo îi pot găsi pe părinţii lui Daniel.
Şi apropo, alarmă de la magazin tocmai s-a declanşat.
- Oh, pare că băiatul e iar pus pe soţii. - Adică?
Ştii că m-ai rugat să mă documentez în legătură cu accidentul?
Raportul autopsiei specifică că nivelul alcoolemiei din sângele lui
a fost peste limită.
Deci, era beat?
Foarte.
Cred că părinţii tăi sunt acolo jos.
Ascultă, dacă eşti speriată, nu trebuie să faci asta.
Poţi să pleci.
Mă voi duce singur.
Ai putea să te răneşti.
Nu te părăsesc.
Putem face asta.
Becca, eşti aici?
Becca?
Daniel?
Becca?
Becca!
Becca?
Daniel?
Becca?
Mamă, tată? Sunteţi aici?
Este aici... alta.
Mamă? Tată?
Ei sunt părinţii tăi?
Tu. S-a terminat?
Pot pleca acum?
Cine eşti?
Ssssss. Are o armă.
De ce aţi venit cu toţii aici?
Cum aţi găsit locul ăsta?
Încă doare.
Ni s-a promis.
A spus...
A promis.
Becca, mi-e frică.
Cine sunt toţi oamenii ăştia?
Melinda, vezi?
Câteva copci şi eşti bine.
Ne putem opri într-un loc special în drum spre casă.
Oh, Melinda
E-n regulă iubito.
Sunt doar supăraţi.
Ar trebui să-i ajutăm.
Nu-i înţeleg.
Sunt prea multe voci.
Ştiu.
Dar dacă încerci, poţi auzi ce e mai important,
spiritul pe care trebuie să-l auzim în momentul ăsta.
Nu trebuie decât să ascultăm cu inima.
Unde e?
Nu-l găsesc!
Scumpo, mă poţi ajuta?
Trebuie să-l găsesc pe soţul meu.
Daniel? Unde eşti?
Dacă ne auzi, te rugăm, vino. Avem nevoie de tine.
- Iubitule? - Daniel!
Sunt aici. E ok.
Nu, nu e.
Nu-i găsim pe părinţii mei.
Ştiu.
I-am găsit eu.
Am ascultat vocea lor.
I-am auzit cum te strigă.
- Daniel? Iubitule. - Daniel? Unde e?
Daniel!
Te-am aşteptat atâta timp.
Este ok.
Te poţi duce la ei.
Daniel, ce s-a întâmplat?
Daniel. Vino.
Ai spus că nu te-ar fi părăsit niciodată.
Dar nu credeai asta, nu-i aşa?
Nu după ce s-a întâmplat în acea noapte, înainte de accident.
Este vina mea.
Nu am fi fost în maşina aia, dacă nu aş fi greşit eu.
Părinţii prietenului meu, Levi, erau plecaţi din oraş.
Am spus cu toţii că vom dormi la altcineva.
Le-am umblat în barul cu băuturi.
Am ieşit afară şi am început să distrugem câteva cutii poştale.
Cineva a sunat la poliţie.
Şi ei ne-au sunat pe noi.
La 2 dimineaţa ne luăm fiul, de 13 ani, de la poliţie.
Ne învinuiam singuri, unul pe celălalt.
Certându-ne cu privire la cine urma să discute cu părinţii lui Levi,
crezând că orice greşeală ar fi putut fi evitată.
Dacă n-aş fi făcut asta... Dacă n-aţi fi fost atât de obosiţi şi îngrijoraţi...
Daniel ! Maşina aia a intrat pe contrasens.
Tată !
N-a fost vina ta.
Şi chiar dacă ar fi fost, nu te-am fi părăsit niciodată.
Atunci unde aţi fost ?
Părinţii tăi au murit la spital.
Nu înţelegeam ce s-a întâmplat.
Cum de noi eram încă aici, iar tu nu ?
Apoi am întâlnit un om, care...
ne-a spus că ne poate duce la tine.
Un om. Despre cine vorbiţi ?
Nu ne-a spus cum îl cheamă... Ne-a spus să nu intrăm în lumină.
Dacă am fi făcut-o, ne-am fi pierdut fiul pentru totdeauna.
Suntem împreună acum.
O vezi ?
Este minunată !
Daniel.
Vino.
Nu pot.
Nu o văd.
Are nevoie de ajutorul tău.
Dar cum ? Ce-l ţine aici ?
Ascultă cu inima. Ok ?
Vei găsi răspunsul.
Stă pentru mine.
Mi-am făcut familia să sufere.
Nu vreau să plec şi să te fac şi pe tine să suferi.
- Daniel, e ok... - Nu e.
Ştim asta acum.
Uitaţi-vă în jur.
Cine o să aibă grijă de tine, în întuneric ?
Daniel, dacă faci asta...
O vei ajuta pe Becca. Îi vei...
Îi vei dovedi că n-are de ce să-i fie teamă.
Hai Daniel. Încearcă.
Vezi lumina.
Pentru mine.
Ia uite.
Mamă.
Tată.
O văd.
Ai grijă de ea.
Da. Da, o să am.
Vrem să te credem.
Nu-ţi poţi închipui cât de mult.
Dar pare imposibil.
Dacă ai nevoie de ajutor, să le explici...
Tată...
este cineva... un bărbat.
Vrea să vă spun ceva.
Mă roagă de mult timp.
Mi-a fost frică de el la început, pentru că arată...
A zis că a murit de anevrism.
Mi-a zis că v-aţi căsătorit datorită lui.
Vorbeşte de Larry.
Ne-a făcut cunoştinţă, dar Becca a murit înainte să te naşti.
Vroia să vă cunoaşteţi de atâta timp.
Dar voi doi tot refuzaţi.
Şi el tot spunea...
Aveţi puţină încredere.
Dacă nu îmi dau seama cum au murit ?
Sau de ce au nevoie ?
- Dacă... - Hei, linişteşte-te. Ok ?
Te-am văzut cum ai făcut-o.
Nu eu ţi-am zis ce avea nevoie Daniel.
Ai ascultat cu inima.
Da.
Te pot întreba ceva ?
Când fugeai, de ce te-ai oprit aici, în Grandview ?
Nu ştiu, aşa am simţit.
Autobuzul s-a oprit şi ceva mi-a spus să cobor.
- A fost ceva... -... Ce trebuia să faci.
Da.
Ştii unde să mă găseşti.
Nu ştiam dacă mai eşti în oraş.
Dar presimţeam că eşti.
Chiar merită, Gabriel ?
Să destrami familii, pentru câteva suflete în plus ?
Adică, pentru ce ai nevoie de ei ?
Nu e vorba doar de a câştiga sau pierde câteva suflete.
Sigur că nu, doar dacă nu e vorba de tine.
Ca de obicei, nu vezi imaginea de ansamblu.
Care e imaginea de ansamblu ?
Pentru că nu eşti decât un colector.
Şi te rog, nu sta aici pretinzând că faci ceva nobil.
Stai puţin.
Nu-i vroiai pe ei, nu-i aşa ?
O vroiai pe ea.
Asta a făcut-o să vină aici... acelaşi lucru care te-a atras şi pe tine.
Te rog, nu face asta.
Ai de ales.
Ai putea lucra cu mine şi am putea elibera toate sufletele de jos...
Îmi pare rău. Am ales o altă cale.
Şi e mult mai rapidă decât a ta.
Atunci ce cauţi aici ?
Eşti sora mea.
Şi şi tu ai de ales.
Ce vrei să spui ?
Nu fii atât de sigură că ai toate răspunsurile.